Sméagol! Jeg har fanget en.
- Jeg har fanget en fisk, Sméag! - Træk den i land. Kom nu.
Déagol!
Déagol?
Giv os den, Déagol, min kære.
Hvorfor?
Fordi... det er min fødselsdag, og jeg vil have den.
Min dyrebare.
- De udstødte os. - Morder.
''Morder'' kaldte de os.
De udstødte os... og jog os bort.
Gollum.
Og vi græd, dyrebare. Vi græd over at være så alene.
Vi ønsker os blot en saftigsød fisk så flot.
Og vi glemte smagen af brød, træernes raslen...
... og den blide vind.
Ja, vi glemte sågar vores eget navn.
Min...
... dyrebare.
Vågn op!
Vågn op, sovetryner.
Vi skal gå, ja. Vi skal gå med det samme.
Har du slet ikke sovet, Frodo?
Jeg har sovet for længe.
- Klokken må være mange. - Nej.
Det er ikke sent.
Det er end ikke middag endnu.
Dagene bliver mørkere.
Kom nu!
- Videre! Ingen tid mere! - Ikke før hr. Frodo har spist.
Ingen tid at spilde, fjols.
Værsgo.
- Hvad med dig selv? - Jeg er ikke meget for lembasbrød.
Sam!
Vi har ikke så meget tilbage. Vi må passe på, det ikke slipper op.
Spis bare, hr. Frodo.
Jeg rationerer det, så der er nok.
- Til hvad? - Hjemrejsen.
Kom nu, hobbitser.
Vi er tæt på nu. Meget tæt på Mordor.
Her er ingen sikkerhed. Skynd jer.
KONGEN VENDER TILBAGE
Den er god. Helt sikkert fra Herredet.
Langedalurt.
Det føles næsten som at sidde på Den Grønne Drage.
- Ak, Den Grønne Drage. - Et krus øl i hånden.
Og benene oppe efter en hård dags arbejde.
Du har da aldrig arbejdet.
Velkommen til Isengard, mine herrer!
Små slynger. Her leder vi efter jer, -
- og så sidder l bare og mæsker jer... og ryger!
Vi sidder her på sejrens mark og nyder vores velfortjente bytte.
især den saltede skinke er god.
Saltet skinke?
Hobbitter!
Vi står under Træskægs kommando. Han har indtaget Isengard.
Unge mester Gandalf, det glæder mig, at du er kommet.
Træ og vand og stok og sten kan jeg styre.
Men her er en troldmand, som skal tæmmes.
Han er låst inde i sit tårn.
- Vis os dit ansigt. - Vær varsom.
Saruman er stadig farlig.
- Lad os dog hugge hovedet af ham. - Nej. Vi har brug for ham.
Vi må have ham til at tale.
Du har udkæmpet mange krige og hugget mange ned, kong Théoden.
Og bagefter har du sluttet fred.
Kan vi ikke rådføre os med hinanden, som vi engang gjorde, gamle ven?
Kan vi to ikke slutte fred?
Vi kan slutte fred...
Vi kan slutte fred, når du har sonet for afbrændingen af Vestfolden.
Og for de børn, som ligger døde derude.
Vi kan slutte fred, når de soldater, -
- der blev hugget ned ved Hornborgs porte, er hævnet.
Når du er klynget op i en galge, så kragerne kan hakke i dit kød...
... så kan vi slutte fred.
Galger og krager!
Og hvad er du ude efter, Gandalf den Grå?
Lad mig gætte. Nøglen til Orthanc og Barad-dûr?
De syv kongers kroner og de fem troldmænds stave?
Dit forræderi har kostet mange liv. Tusinder af andre svæver nu i fare.
Men du kan redde dem. Du kender til fjendens planer.
Så det er oplysninger, du søger.
Det skal du få.
Noget ondt er på spil i Midgård. Noget, som du har overset.
Men Det Store Øje har set det.
Og han udnytter allerede sin fordel.
Hans angreb kommer snart.
l skal alle dø!
Men det ved du vel allerede, Gandalf.
Du tror vel ikke, at den fryns indtager Gondors trone?
Denne flygtning fra skyggerne bliver aldrig kronet til konge.
Gandalf tøver ikke med at ofre sine nærmeste.
Dem, som han hævder at elske.
Hvilke trøstende ord talte du til den halvlange, -
inden du sendte ham i døden?
Den vej, du har ført ham ud på, kan kun føre til døden.
Jeg har hørt rigeligt. Skyd en pil i ham.
Nej. Kom herned, Saruman!
- Vi skal nok skåne dig. - Fri mig for din medynk og nåde!
Saruman! Din stav er knust.
Du behøver ikke at følge ham, Gríma.
Du var ikke altid, hvad du nu er. Engang var du en af Rohans mænd.
- Kom herned. - ''En af Rohans mænd!''
Hvad er huset Rohan andet end en stråtækt lade, -
- hvor bøller sidder og drikker, mens ungerne tumler sig med køtere?
Sejren ved Helms Kløft skyldes ikke dig, Théoden hestebetvinger.
Du er en uværdig søn af store forfædre.
Gríma.
Kom herned. Gør dig fri af ham.
- Fri? Han bliver aldrig fri! - Nej...
Væk, din køter!
Saruman, du kender fjendens planer. Fortæl os, hvad du ved.
Fjern dine vagtfolk, så skal jeg sige, hvor jeres endeligt afgøres.
Mig skal I ikke holde fangen.
Send bud til vore forbundsfæller og ethvert frit land i Midgård.
Vi må vide, hvor fjenden vil slå til.
Sarumans snavs bliver vasket bort.
Snart vokser der træer her igen.
Unge træer.
- Vilde træer. - Pippin!
- Knortede kævler! - Peregrin Toker!
Lad mig få den, min dreng. Hurtigt.
I aften mindes vi dem, der gav deres liv for fædrelandet.
- Hil de sejrende døde! - Hil dem!
- Ingen pauser. - Og ingen opkastninger.
Det er altså en drukdyst?
Den sidste, der står op, har vundet.
Jeg er glad på dine vegne. Han er en ædel mand.
I er begge ædle mænd.
Det var ikke Théoden af Rohan, der førte vores folk til sejr.
Du skal ikke høre på mig.
Du er ung. I aften er din aften.
Dværgene forsvinder med små lodne kvinder.
Jeg kan mærke noget.
Det summer i fingrene. Øllen gør sin virkning nu.
Jeg sagde jo, at han ikke kunne tåle sprut.
Dysten er forbi.
Man kan søge fjern og nær man kan drikke byen tør
men man finder ikke en øl så klar som i den by, vi kommer fra
men man finder ikke en øl så klar, som i den by, vi kommer fra
drik I bare jeres dyre drikke, lad bare propperne brage
den eneste bryg, der gør os tryg
Pippin!
den eneste bryg, der gør os tryg kommer fra Den Grønne Drage.
- intet nyt om Frodo? - Ikke et ord. intet.
Der er stadig tid.
Hver eneste dag kommer Frodo nærmere Mordor.
Er vi nu sikre på det?
Hvad siger dit hjerte dig?
At Frodo lever.
Ja.
Ja, han lever.
For farligt. For farligt.
Tyveknægte. De stjal den fra os.
Slå dem ihjel. Slå dem ihjel, begge to.
Stille. Ikke vække dem.
Ikke ødelægge det nu.
Men de ved det. De ved det. De mistror os.
Hvad siger den, min dyrebare?
Er Sméagol blevet bange?
Nej. Nej. Aldrig.
Sméagol hader de ækle hobbitser.
Sméagol ønsker dem døde.
De skal nok dø.
Sméagol har gjort det før. Han kan gøre det igen.
Den er vores! Vores!
- Vi skal have den dyrebare tilbage. - Vær tålmodig, min kære.
Først skal vi føre dem til hende.
Vi fører dem til vindeltrappen.
Ja, trappen. Og så?
Vi går op, op, op, op ad trappen, indtil vi kommer til...
... . tunnelen!
Og når de går derind, slipper de aldrig ud igen.
Hun er altid sulten.
Hun hungrer altid efter føde.
Hun skal æde. Hun får kun ækle orkser.
- Og de smager ikke særlig godt, vel? - Nej.
Slet ikke godt, min kære.
Hun hungrer efter sødere kød. Hobbitkød.
Og når hun smider ben og tøj bort, -
så finder vi den.
Og så får jeg den!
- Så får vi den! - Ja. Vi mente ''vi''.
Gollum. Gollum.
Den dyrebare bliver vores...
... når hobbitserne er døde.
Din lille forræder!
- Nej! Nej! Herre! - Lad ham være, Sam.
- Jeg hørte det. Han slår os ihjel. - Sméagol gør ikke en flue fortræd.
Han er en ækel, fed hobbit, som hader Sméagol.
Han finder på løgne.
Din usle, lille mide. Jeg skal knuse din knold.
Kalder du mig løgner? Din løgner!
- Stikker han af, er vi fortabte. - Jeg er ligeglad, hr. Frodo.
- Han lurer på at slå os ihjel. - Jeg sender ham ikke bort.
Du kan slet ikke se det, vel? Han er en slyngel.
Vi klarer det ikke uden en stifinder.
- Jeg har brug for din støtte. - Jeg støtter dig, Frodo.
Det ved jeg, Sam.
Stol på mig. Kom her, Sméagol.
- Er det morgen? - Nej, det er ikke daggry endnu.
Jeg drømte, at jeg så en stor bølge, -
- som skyllede over grønne marker og høje bakker.
Jeg stod på bredden.
Der var et mørkt dyb foran mig.
Der skinnede et lys bag mig, men jeg kunne ikke vende mig om.
Jeg kunne kun stå og vente.
Natten skaber mange tanker. Sov nu blot, Eowyn. Sov...
... mens du stadig kan.
Stjernerne er tilslørede.
Noget rører på sig mod Øst.
En søvnløs ondskab.
Fjendens Øje rører på sig.
Hvad laver du?
Pippin!
Pippin?
- Pippin! Er du vanvittig? - Jeg ville bare se på den.
- Bare én gang til. - Læg den væk.
Pippin.
Nej.
Pippin.
Han er her.
Jeg kan se dig!
Pippin!
Hjælp! Gandalf!
Hjælp ham!
Pippin!
Tåbelige Toker!
Se på mig.
- Tilgiv mig, Gandalf. - Se på mig!
Hvad så du?
Et træ.
Jeg så et hvidt træ i en slotshave af sten.
Det var vissent.
- Byen brændte. - Minas Tirith.
- Var det alt, hvad du så? - Jeg så...
Jeg så ham.
Jeg hørte hans stemme i mit hoved.
Og hvad fortalte du ham? Sig det!
Han spurgte efter mit navn. Jeg svarede ikke. Det gjorde ondt.
Hvad fortalte du ham om Frodo og Ringen?
Der var ingen løgn at spore i Pippins øjne.
Han er et fjols, men dog et ærligt fjols.
Han har ikke fortalt Sauron om Frodo og Ringen.
Det, som Pippin så i palantiren, var et glimt af fjendens plan.
Sauron vil slå til mod Minas Tirith.
Fjendens nederlag ved Helms Kløft viste ham én ting.
Elendils arvtager er trådt frem. Og menneskene er ikke svage.
De besidder stadig mod og styrke. Og det frygter Sauron.
Han vil ikke løbe den risiko, at Midgård samles under ét banner.
Han brænder hellere Minas Tirith af end at se kongen vende tilbage.
Så hvis Gondors bavner tændes, skal Rohan være klar til kamp.
Hvorfor skulle vi hjælpe dem, der ikke kom os til undsætning?
Hvad skylder vi Gondor?
- Jeg tager af sted. De skal advares. - Det bliver de også.
Men du skal følge en anden vej.
Følg floden og find de sorte skibe.
Du må forstå dette:
Der er nu sat ting i bevægelse, som ikke kan standses.
Jeg rider til Minas Tirith.
Men ikke alene.
Af alle nysgerrige hobbitter er du dog den værste. Skynd dig!
- Hvor skal vi hen? - Hvorfor skal du altid kigge?
- Jeg kan ikke lade være. - Det kan du aldrig.
Jeg er ked af det.
- Jeg gør det ikke igen. - Fatter du det ikke?
Fjenden tror, at du har Ringen.
Nu leder han efter dig, Pip. Derfor må de have dig væk.
Og du... du skal vel med.
- Merry? - Kom nu.
- Hvor langt er der til Minas Tirith? - Tre dages ridt i Nazgûl-flugt.
Og bare vi ikke møder en af dem!
Her. Lidt til turen.
- Det sidste af Langedalurten. - Du ryger for meget, Pip.
Men vi ses da snart igen.
- Gør vi ikke? - Det ved jeg ikke.
- Jeg ved ikke, hvad der skal ske. - Merry.
- Løb alt, hvad du kan, Skyggefaxe. - Merry!
Merry!
Han har altid fulgt mig. Overalt hvor jeg er gået hen.
Jeg fik ham altid rodet ind i en masse ballade.
Men jeg var jo altid hos ham.
Nu er han væk.
Ligesom Frodo og Sam.
En ting ved jeg om jer hobbitter. I er dristige folk.
Dumdristige. Og han er jo en Toker.
Før hende ad den sikreste vej.
Et skib venter i Gråhavne. Det skal føre hende over havet.
Arven Undómiels sidste rejse.
Der venter dig intet her. Kun døden.
Prinsesse Arven. Vi kan ikke vente længere.
Prinsesse!
- Sig mig, hvad du har set. - Arven!
Du kan se ud i fremtiden. Hvad har du set?
- Jeg så død i din fremtid. - Men også liv.
- Du så et barn. Du så min søn. - Den fremtid er så godt som væk.
Men ikke helt.
Intet er sikkert.
Men noget er sikkert.
Hvis jeg forlader ham nu, vil jeg fortryde det for evigt.
Tiden er inde.
Af asken er ilden atter vækket.
Af mørket bryder lyset atter frem.
Nu heles den klinge, som var knækket.
Og kongen vender endelig hjem.
Smed sværdet på ny. Ada.
Dine hænder er kolde.
Eldars liv glider fra dig.
Det er mit valg.
Uanset om du vil det eller ej...
... så kan intet skib føre mig bort.
Nu er vi redet ind i Gondors rige.
Minas Tirith. Kongernes by.
Gør plads!
Det er jo træet! Gandalf! Gandalf!
Gondors hvide træ. Kongens træ.
Denethor er ikke konge, men marsk og tronens vogter.
Hør nu godt efter. Marsk Denethor er Boromirs far.
Det vil være meget uklogt at omtale hans elskede søns død.
Og nævn hverken Frodo eller Ringen.
Og heller ikke Aragorn.
Det er faktisk bedst, at du slet ikke siger noget.
Hil dig, Denethor, Ecthelions søn. Du, Gondors herre og marsk.
Jeg bringer nyt og råd i disse mørke tider.
Så kan du måske forklare dette.
Du er måske kommet for at fortælle, hvorfor min søn er død?
Boromir døde for at redde os. Min landsmand og mig.
- Han reddede os fra mange fjender. - Pippin!
Jeg tilbyder min tjeneste -
- som et ringe sonoffer for hans død.
Dette er min første befaling til dig:
Hvordan kunne du slippe bort, når min søn, en mægtig mand, faldt?
Selv den mægtigste kan fældes af en pil.
Og Boromir blev gennemboret af mange pile.
Rejs dig.
Der bliver tid til at sørge over Boromir, men ikke nu.
Krigen er på vej. Fjenden står for døren.
Du har ansvaret for byens forsvar. Hvor er Gondors hære?
Du har stadig venner. Du kæmper ikke alene.
Send bud til Théoden af Rohan. Tænd bavnerne.
Du tror, du er så klog, Mithrandir.
Men trods al din snuhed besidder du ingen visdom.
Tror du, at Det Hvide Tårns øjne er blinde?
Jeg har set mere, end du aner.
Du gør mig til skjold mod Mordor. Og så vil du støde mig fra magten.
Jeg ved, hvem der rider med Théoden.
Ja. Jeg har hørt rygter om denne Aragorn, Arathorns søn.
Men jeg bøjer mig ikke for denne flakker nordenfra.
Han er den sidste af en ussel slægt, som længe har været berøvet magt.
Der er ikke givet dig beføjelser til at afvise kongen, marsk.
Jeg er Gondors hersker. Og ingen anden.
Kom.
Magten er steget ham til hovedet. Han skjuler sig bag sin sorg.
Byen har ligget her i tusinde år.
Nu fører den galning den til fald.
- Kongens træ blomstrer ikke mere. - Hvorfor bevogter de det?
Fordi de endnu har et svagt håb om, at det en skønne dag blomstrer igen.
At kongen vender tilbage, og byen atter bliver, som den var, -
før den gik i forfald.
Man svigtede Vestens visdom.
Kongerne byggede gravmonumenter, som overgik de levendes huse.
Og de elskede forfædrene mere end deres egne sønner.
Barnløse herrer sad i store sale og grublede over heraldik -
- eller i høje, kolde tårne, hvor de søgte svar hos stjernerne.
Og Gondors folk sank i fordærv.
Kongernes slægt sank i grus.
Det hvide træ visnede.
Og herredømmet overgik til uværdige mænd.
- Mordor! - Ja, der ligger det.
Denne by har altid ligget i Mordors skygge.
- Der er uvejr på vej. - Det er ikke et almindeligt uvejr.
Det er et mørke, som Sauron sender foran sine hære.
Mordors orker hader dagslyset.
Han dækker for solen for at lette deres vej til slagmarken.
Når Mordors skygge falder over byen, så bryder krigen ud.
Det var så Minas Tirith.
- Spændende. Hvor skal vi nu hen? - Det er for sent.
Vi kan ikke forlade byen nu.
Hjælpen må komme til os.
Nu ville det være spisetid, hvis man var et ordentligt sted.
Vi er ikke et ordentligt sted.
Hr. Frodo?
- Hvad er der i vejen? - Det er bare en fornemmelse.
Jeg tror ikke, at jeg vender tilbage.
Jo, selvfølgelig gør du det. Det er bare dystre tanker.
Vi kommer både ud og hjem igen, ligesom hr. Bilbo. Vent og se.
Det her har nok engang været en del af Gondors rige.
For længe siden, da der var en konge.
Hr. Frodo! Se der!
Kongen har fået sin krone tilbage.
Kom nu, hobbitter. Ikke standse nu. Denne vej.
Det er vel bare en slags ceremoniel stilling.
Jeg mener, de forventer vel ikke, at jeg skal kæmpe. Gør de?
Du er i marskens tjeneste nu. Du må gøre, som du får besked på.
Fjollede hobbit.
Vagt i slotskompagniet.
Man kan ikke se stjernerne.
- Er tiden inde? - Ja.
Her er så stille.
Det er stilhed før stormen.
Jeg vil nødig i krig.
Men det er næsten endnu værre at vente på den uundgåelige krig.
Er der noget håb, Gandalf? For Frodo og Sam?
Der har aldrig været meget håb.
Kun et forfængeligt håb.
Vores fjende er parat.
Han har samlet sin fulde styrke.
Ikke kun orker, men også mennesker. Haradrims hære fra syd.
Og lejesvende fra kysten. De adlyder alle Mordors bud.
Det bliver enden på Gondor.
Det bliver her, at hammeren falder hårdest.
Hvis de erobrer floden, og hvis Osgiliath falder, -
så er byens sidste forsvar væk.
Men vi har Den Hvide Troldmand. Det må da også tælle.
Gandalf?
Sauron har endnu ikke afsløret sin farligste tjener.
Han, som skal føre Mordors hære i kamp.
Han, som ingen levende mand kan slå ihjel.
Heksekongen fra Angmar. Du har allerede mødt ham.
Det var ham, der sårede Frodo på Vindhøj.
Han er Nazgûl herre.
Den største af De Ni.
Han holder til i Minas Morgul.
Den døde by.
Væmmeligt sted. Fuldt af fjender.
Skynd jer. De ser os. De ser os.
Væk. Væk. Se. Vi har fundet den.
Vejen ind i Mordor.
Den hemmelige trappe.
Op!
- Nej! Hr. Frodo! - Ikke den vej.
- Hvad gør den? - De kalder på mig.
Gem jer! Gem jer!
Jeg kan mærke hans klinge.
Så står vi her endelig.
Ved vor tids største slag.
Kom nu, hobbitter. Vi skal klatre op.
Brættet er stillet op. Brikkerne er i bevægelse.
Op, op, op ad trappen går det. Og så venter tunnelen.
Hvad er der inde i den tunnel?
Hør nu godt efter!
Sker der ham noget, kan du vente dig.
Får jeg den mindste kuldegysning, så er det slut.
Så er det slut med Stinker, så er du færdig. Forstået?
Jeg holder øje med dig.
- Hvad var nu det? - Jeg skulle bare forklare ham noget.
Peregrin Toker, der venter en stor opgave.
Det er endnu en mulighed for herredsfolket for at vise deres værd.
Du må ikke svigte mig.
Der er meget stille ved floden. Orkerne holder sig i ro.
Måske har de flyttet deres styrker. Vi har spejdere i Cair Andros.
De slår alarm, hvis de angriber nordfra.
Stille.
Vi skal bruge ti mere.
Dræb ham!
De kommer ikke nordfra.
- Ned til floden! Hurtigt! - Kom så!
Hurtigere!
Træk sværdene!
Hvad nu?
Amon Din.
Amon Dins bavne er tændt.
Håbet er vakt.
Minas Tiriths bavner er tændt!
Gondor kalder.
Og Rohan svarer.
Kald Rohirrim sammen.
Kald hæren sammen i Dysterharge. Alle de mænd, vi kan mønstre.
Du har to dage til det.
På tredjedagen rider vi til Gondor og i krig.
Gamling.
Rid hurtigt gennem Ryttermark. Kald hæren sammen i Dysterharge.
Rider du med os?
Kun til lejren. Der tager kvinderne afsked med mændene.
Folkene har fundet deres hærfører. De vil følge dig selv i døden.
Du har givet os håb.
Undskyld, men jeg har også et sværd.
Tag imod det. Jeg tilbyder dig min tjeneste, kong Théoden.
Og jeg tager med glæde imod dig.
Du skal kaldes Meriadoc, Rohans væbner.
Ryttere!
Gid jeg kunne mønstre en hær af dværge, bevæbnede og beskidte.
Dine slægtninge behøver ikke at ride i kamp.
Jeg frygter, at krigen nærmer sig deres lande.
Så det bliver foran Minas Tiriths mure, -
- at vor tids skæbneslag skal afgøres.
Tiden er inde! Rohans ryttere, l har aflagt en ed.
Lev nu op til den! For kongen og fædrelandet!
Faramir!
Vi kan ikke holde stand. Byen er tabt.
Vi rider til Minas Tirith.
l dækning!
Tilbage! Tilbage til Minas Tirith!
Tilbage! Tilbage!
Menneskenes tid er forbi.
Nu er orkernes tid kommet.
Den Hvide Rytter!
Træk til!
Mithrandir!
De brød gennem vores forsvar. De har indtaget broen og vestbredden.
Bataljoner af orker krydser floden.
Marsk Denethor har forudset vores skæbne.
Forudset, men intet gjort!
Faramir?
Det er vist ikke den første halvlange, du møder.
Har du set Frodo og Sam?
- Hvor? Hvornår? -I Ilthilien for knap to dage siden.
De fulgte vejen til Morguldalen, Gandalf.
Og videre til Cirith Ungol.
Hvad betyder det? Hvad er der i vejen?
Fortæl mig det hele, Faramir. Fortæl mig alt, hvad du ved.
Er det sådan, du tjener din by?
Du lægger den i ruiner.
- Jeg gjorde, hvad jeg fandt rigtigt. - Hvad du fandt rigtigt?
Du har sendt Herskerringen til Mordor i hænderne på en tosset halvlang!
Den skulle have været bragt hertil, så vi kunne bevogte den.
Skjult, dybt nede i vore kældre.
Den skulle ikke tages i anvendelse.
Undtagen i yderste nødstilfælde.
Jeg ville ikke benytte Ringen, om så Minas Tiriths skæbne afhang af det.
Du stræber altid efter at lyde ædel som de gamle konger.
Boromir ville huske sin fars trængsler.
- Han havde skænket mig den gave. - Boromir ville ikke give dig Ringen.
- Han ville tage den og falde. - Hvad ved du om det?
Han ville have beholdt den.
Og når han vendte tilbage, ville du ikke kunne genkende ham.
Boromir var tro mod mig. Han var ikke troldmandslærling!
Far?
Min søn...
Gå din vej!
Pas på, herre. Pas på. Dybt at falde.
Farlige er trapperne.
Kom, herre.
Kom til Sméagol.
Hr. Frodo!
Væk med dig. Rør ham ikke!
Hvorfor hader han stakkels Sméagol?
Hvad har Sméagol gjort ham?
Herre?
Herren bærer en tung byrde.
Det ved Sméagol.
En tung, tung byrde.
Den fede forstår det ikke.
Sméagol passer på herren.
Han vil have den.
Han tragter efter den. Sméagol kan se det i hans øjne.
Snart vil han bede om den. Vent og se.
Den fede tager den fra dig.
Send alle legionerne ud.
Stands ikke angrebet, før byen er indtaget.
Slå dem alle ihjel.
- Hvad med troldmanden? - Ham knækker jeg.
- Hvor er Théodens ryttere? - Kommer Rohans hær?
Mithrandir?
Mod er jeres bedste forsvar nu.
Hvad tænkte du dog på, Peregrin Toker?
Hvordan kan en hobbit dog tjene en så stor menneskefyrste?
Det var ædelt gjort.
En ædel dåd skal ikke vurderes af kold fornuft.
- Så du er i vagtmandskabet nu. - Tænk, at de fandt en lille uniform.
Den har tilhørt en lille knægt.
En tåbelig knægt, som jagtede drager i stedet for at gå i skole.
- Har det været din? - Ja, min far fik den lavet til mig.
Så er jeg højere, end du var dengang. Men jeg vokser næppe mere.
Bortset fra på midten.
Den passede heller ikke mig. Det var Boromir, der var krigeren.
Han og far mindede meget om hinanden.
Stolte og stædige.
Men de var stærke.
Du er også stærk, men på en anden måde.
Det skal din far nok indse en dag.
Jeg sværger troskab mod Gondor.
I fredstid eller krig, i liv eller død...
... fra...
... fra denne stund...
... indtil min herre løser mig, eller døden kræver mig.
Og jeg skal ikke glemme at belønne din tjeneste.
Troskab med kærlighed.
Tapperhed med ære.
Forræderi med hævn.
Jeg mener ikke, at vi så let bør give afkald på forsvarsværker.
- Din bror formåede at holde dem. - Hvad forlanger du af mig?
Jeg giver ikke afkald på floden og Pelennorsletten.
- Osgiliath skal generobres. - Men Osgiliath er faldet.
I krig må man vise vovemod.
Findes der ikke en hærfører, som har mod til at lystre sin herre?
Nu ville du ønske, at vi havde byttet plads, ikke?
At jeg var død, og Boromir levede.
Ja. Det ville jeg ønske.
Siden du nu er berøvet Boromir...
... så skal jeg gøre, hvad jeg kan i hans sted.
Hvis jeg vender tilbage, så gør dig bedre tanker om mig, far.
Det kommer an på, hvordan du vender tilbage.
Hvad er du ude på?
- Nå, så du lusker bort. - Lusker?
Lusker?
Den fede hobbit er altid så høflig.
Sméagol viser dem skjulte veje, som ingen andre kender, -
og så siger de, at han lusker.
- Sikke en rar ven. Ja, dyrebare. - Ja, ja.
Du skræmte mig bare. Hvad laver du?
Lusker.
Fint. Hvis det skal være på den måde.
Jeg er ked af at vække dig.
Men vi skal videre.
- Det er stadig mørkt. - Det er altid mørkt her.
Det er væk!
- Elverbrødet! - Hva'? Det er alt, hvad vi har.
Han har taget det. Det må være ham.
Nej, nej, ikke stakkels Sméagol.
Sméagol hader det ækle elverbrød.
- Løgner! Hvad har du gjort ved det? - Han spiser det jo ikke.
- Det kan ikke være ham. - Se der. Hvad er det?
Krummer på jakken. Han har taget det!
- Han æder løs, når herren sover. - Det er jo løgn!
- Din forbandede bedrager. - Sam!
Hold op.
- Jeg slår ham ihjel. - Nej, Sam.
Undskyld. Jeg gik for vidt, men jeg var bare så vred.
- Lad os hvile lidt. - Jeg har det fint...
Nej, du er udmattet.
Det er også Gollums skyld.
Det er det ækle sted. Det er den ting, du har om halsen.
Lad dog mig hjælpe dig. Jeg kan bære den et stykke tid.
Bære den et stykke tid. Jeg kan bære den.
Lette byrden.
- Væk med dig! - Jeg vil jo ikke beholde den.
Jeg vil bare hjælpe.
Der ser du.
Han vil selv have den.
Hold så mund. Forsvind med dig!
Nej, Sam. Det er jo dig.
Jeg er ked af det, Sam.
Han lyver jo. Han sår splid imellem os.
Du kan ikke hjælpe mig mere.
Det mener du jo ikke.
Rejs hjem.
Faramir!
Din far er grebet af galskab.
- Kast ikke dit liv bort på den måde. - Hvem skylder jeg ellers troskab?
Dette er Númenoreanernes by.
Jeg giver gerne mit liv for at forsvare hendes skønhed og ry.
Din far elsker dig, Faramir.
Det skal han nok komme i tanker om.
Kan du synge, mester hobbit?
Tjo...
Ja.
Godt nok til mit eget folk.
Men vi har ingen sange til hoffer og onde tider.
Hvorfor skulle dine sange ikke være gode nok til mit hof?
Syng en sang.
Mit hjem ligger bag mig
verden venter mig
jeg kan vælge mangen en vej
gennem skygger
til jeg natten skimter
mens alle stjerner glimter
dis og skygge
skyer og høje tinder
alt, der snart forsvinder
alt
der
forsvinder.
Gør plads for kongen.
Herre.
- Hvor mange, Grimbold? - 500 mand fra Vestfolden, herre.
Og 300 mere fra Fenmark.
- Hvor er rytterne fra Snebæk? - Der er ikke kommet nogen.
6000 lanser.
- Jeg havde ventet det dobbelte. - 6000 er ikke nok til at slå Mordor.
Der kommer flere.
Men Gondors nederlag nærmer sig. Vi må drage ud ved daggry.
Hestene er rastløse. Og folkene er stille.
Bjergets skygge gør dem nervøse.
Hvor fører den vej hen?
Det er vejen til Dimholt, porten under bjerget.
Der vender ingen tilbage fra.
Det er et ondt bjerg.
Aragorn. Lad os få noget mad.
Sådan.
En af Rohans sande væbnere.
Jeg er rede!
Undskyld. Den er slet ikke så farlig.
Den er end ikke skarp.
Du dræber ikke mange orker med en sløv klinge. Af sted.
Skynd dig hen til smedjen.
- Sæt nu ikke griller i ham. - Hav tillid til ham.
Jeg har tillid til hans hjerte, men ikke hans arms styrke.
Merry har også ret til at drage i krig.
Hvorfor skulle han ikke kæmpe for dem, han elsker?
Du ved lige så lidt om krig, som hobbitten gør.
Når frygten griber ham, og krigens rædsler møder ham...
... tror du så, han holder stand og kæmper videre?
Han ville flygte. Og det ville han gøre klogt i.
Krig er et hverv for mænd, Eowyn!
Jeg vælger et dødeligt liv.
Gid jeg kunne have set ham.
Bare en sidste gang.
Herre?
Kong Théoden venter.
Jeg går nu.
- Fyrst Elrond. - Jeg kommer på vegne af min datter.
Arven er døende.
Hun overlever ikke det onde, som breder sig fra Mordor.
Aftenstjernens lys falmer.
Hendes styrke svinder bort, i takt med at Saurons magt øges.
Arvens skæbne er knyttet til Ringen.
Skyggen hviler over os, Aragorn.
- Enden er nær. - Det er hans ende, ikke vores.
Du rider i krig, men ikke til sejr.
Saurons hær marcherer mod Minas Tirith.
Men han har også sendt en hær ud, som angriber fra floden.
En flåde af sørøverskibe sydfra.
Den er fremme ved byen om to dage. l er i undertal, Aragorn.
- I har brug for flere folk. - Der er ikke flere.
Der er dem, som bor i bjerget.
Mordere. Forrædere.
Skulle de slås for os? De tror jo ikke på noget.
- De tjener ingen. - De vil tjene Gondors konge!
Anduril. Vestens Flamme. Smedet af resterne fra Narsil.
Sauron har næppe glemt Elendils sværd.
Klingen, som knækkede, vender tilbage til Minas Tirith.
Den, som behersker det sværd, -
- kan samle en hær, der overgår enhver dødelig hær.
Læg den Rejsende til side og bliv den, du er født til at være.
Følg Dimholtvejen.
Jeg giver menneskene et håb.
Men selv har jeg intet.
Hvorfor gør du nu det?
Krigen venter mod øst. Du kan ikke rejse lige før kampen.
- Du kan ikke svigte folkene. - Eowyn...
Vi har brug for dig her.
Hvorfor er du kommet?
Ved du da ikke det?
Det, du elsker, er jo blot en skygge.
Jeg kan ikke give dig det, du søger.
Jeg har ønsket dig alt muligt godt, siden jeg så dig første gang.
- Hør, hvor skal du hen? - Denne gang må du blive her, Gimli.
Du kender da dværges stædighed.
Se det i øjnene. Vi drager med dig, knægt.
Hvad er der sket?
Hvor skal han hen?
Jeg forstår det ikke.
Fyrst Aragorn.
Hvorfor rider han bort inden slaget?
- Han rejser, fordi det er håbløst. - Nej, fordi han er nødt til det.
Vi har alt for få mænd. Vi kan ikke besejre Mordors hære.
Nej. Det kan vi ikke.
Ikke desto mindre går vi i krig mod dem.
Jeg har givet mine instrukser.
Folket skal lytte til dig, mens jeg er væk.
Sæt dig på tronen i Det Gyldne Slot.
Må du forsvare Edoras bravt, hvis vi taber slaget.
Hvilke andre pligter pålægger du mig?
Pligter?
Ingen.
Men gid du ville smile igen.
Lad være med at sørge over dem, hvis tid er inde.
Du skal komme til at se bedre tider.
Fortvivlelsen får en ende.
- Hvilken hær holder dog til her? - En forbandet hær.
Engang aflagde bjergenes folk en ed til Gondors sidste konge.
De lovede at hjælpe ham.
Men da tiden var inde, og Gondor var i fare...
... flygtede de og skjulte sig i bjergenes mørke.
Derfor forbandede Isildurs dem.
De skulle ikke finde hvile, før de havde holdt deres løfte.
Hvem kalder dem fra skumring?
Det glemte folk.
En ætling af ham, de svor deres ed.
Han kommer nordenfra, drevet frem af trang og nød.
Han skal gå ad De Dødes Stier.
Blodet bliver koldt i mine årer.
Vejen er spærret. Den blev bygget af dem, der nu er døde.
Og de døde vogter over den. Vejen er spærret.
Brego!
Jeg frygter ikke døden.
Det her er jo uhørt.
En elvermand, der går under jorden, og en dværg, der ikke tør.
Jeg bliver jo helt til grin.
Vi må ride let og hurtigt. Vi har lang vej foran os.
Og vi skal have styrke til at kæmpe, når vi kommer frem.
Hobbitter hører ikke hjemme i krig.
Mine venner er draget i krig. Det ville være en skam at blive her.
Vi har tre dages ridt foran os. Ingen af rytterne kan have dig med.
- Jeg vil kæmpe. - Der er ikke mere at tale om.
Rid med mig.
Prinsesse?
Slut trop. Fremad!
Rid nu. Nu rider vi til Gondor.
- Hvad er det? Hvad ser du? - Jeg skimter mennesker.
- Og heste. - Hvor?
Falmede bannere som forrevne skyer.
Lanser hæver sig som træer i vinterdisen.
De døde følger os.
- De er blevet hidkaldt. - De døde?
Hidkaldt?
Det vidste jeg da godt.
Udmærket... Legolas!
Lad være at se ned.
Hvem træder ind i mit rige?
En, som kræver din troskab.
De døde tillader ikke de levende at få adgang her.
Jo, i mit tilfælde.
Vejen er spærret.
Den er bygget af dem, som nu er døde.
Og de døde vogter over den.
Vejen er spærret.
Nu skal l dø!
Jeg kræver, at l holder den ed, l har aflagt.
Kun Gondors konge kan kræve det.
Den slægt er jo uddød.
Men nu er den opstået igen.
Kæmp for os og genvind jeres tabte ære.
Hvad har l at sige til det?
- Hvad siger l? - Du spilder tiden, Aragorn.
De er æreløse i både liv og død.
Jeg er Isildurs arving.
Kæmp for mig, så har l holdt jeres løfte.
Hvad svarer l?
Jeg giver jer mit æresord.
Hvis l vil kæmpe, skal jeg sætte jer fri.
Hvad siger l?
Bliv her, l forrædere!
Ud!
Løb!
Vi går i krig!
Luk porten op! Hurtigt!
Skynd jer!
Faramir!
Sig ikke, at han er faldet.
De var i undertal. Ingen overlevede.
Frygt.
Byen emmer af det.
Lad os lindre deres smerte. Frigiv fangerne!
Blider!
Op med skjoldene!
Mine sønner er faldet.
Vores slægt er uddød.
Han lever jo.
Marskens hus er faldet.
- Han trænger til pleje. - Min slægt er død!
Herre!
Rohan...
... har svigtet os.
Théoden har forrådt mig.
Forlad jeres poster!
Flygt! Løb for livet!
Gør klar til kamp!
Bemand muren!
Tilbage til jeres poster!
Send de bæster ned i dybet!
Bliv, hvor l er!
Pas på!
Ned til den lavere mur!
Hold dem stangen! Giv ikke efter for frygten! Kæmp!
Ikke tårnene! Dræb troldene i stedet! Knus dem!
Hold dem ude! Peregrin Toker!
- Tilbage til Tårnet. - Vi blev kaldt i kamp.
Hobbitter hører ikke hjemme her.
Du er sandelig en ægte vagtmester. Skynd dig op ad højen. Af sted!
Hvad foretager l jer, uduelige afskum?
Porten er for stærk.
- Se at få den smadret. - intet kan trænge igennem den.
Grond kan!
Kør ulvehovedet frem!
Grond! Grond! Grond! Grond!
I må ikke sejle videre!
- I kommer ikke ind i Gondor. - Tror du, at du kan holde os ude?
Skyd en pil forbi bådsmandens øre.
Sigt nu omhyggeligt.
Sådan. I var advaret. Bered jer på at blive bordet!
Bordet? Hvilken hær har I til hjælp?
Denne hær.
Derind.
Hvad er det for et sted?
Gå ind i tunnelen, herre.
Det tror jeg ikke, at jeg vil.
Der er ingen anden vej.
Gå nu derind.
Eller vend om.
Jeg kan ikke vende om.
- Hvad er det for en stank? - Orksnavs. Orkerne kommer her tit.
Skynd dig!
Denne vej.
Sméagol?
Herhenne.
Hvad er det, der klistrer?
Det får du at se.
Ja, det får du at se.
Sméagol?
Sméagol!
Sam...
Jeg skænker dig lyset fra Eärendil, vor elskede stjerne, Frodo Sækker.
Må den være dig et lys i mørket, -
- når alt andet lys svigter.
Ækle, lille flue
sikke et skue
fanget i nettet
snart skal den...
... ædes!
Nå, så den slap væk, dyrebare. Den går ikke.
- Den går ikke. - Nej!
Det var ikke os! Det var jo ikke os!
Sméagol gør ikke herren fortræd. Det lovede vi.
Tro os. Det var Den Dyrebare.
Den Dyrebare fik os til det.
Jeg må tilintetgøre den, Sméagol.
For både din og min skyld.
Nej!
Jeg er ked af det, Sam.
Jeg er rigtig ked af det.
Dette hverv er blevet pålagt dig, Frodo fra Herredet.
Og hvis du ikke finder vej, er der ingen, der gør det.
Minas Tirith er omringet. De nedre fæstningsværker brænder.
- Overalt rykker fjendens hære frem. - Tiden er knap.
- Gør jer rede. - Fat mod, Merry.
Snart er det forbi.
Prinsesse, du er smuk og tapper.
Du har meget at leve for.
Og der er mange, som elsker dig.
Jeg ved, det er for sent at vende om.
Der er ikke meget håb.
Hvis jeg var en af Rohans riddere, som kunne udrette heltegerninger...
Men jeg er bare en hobbit.
Og jeg ved, at jeg ikke kan redde Midgård.
Jeg vil bare hjælpe mine venner.
Frodo og Sam.
Og Pippin.
Mere end noget andet håber jeg at få dem at se igen.
Opbrud!
Skynd jer. Vi rider hele natten.
- I kamp. - I kamp.
Tilbage til porten! Skynd jer.
Jeg er marsken af Anárions hus.
Som sådan har jeg levet.
Og som sådan stedes jeg til hvile.
Gondor er tabt. Der er intet håb for menneskene.
Hvorfor flygter de tåber?
Hellere dø først som sidst.
For dø skal vi alle.
Der bliver ingen gravmonumenter over Denethor og Faramir.
Der bliver ingen stille, langsom balsameret død til os.
Vi skal brændes som de gamle konger.
Skaf træ og olie!
Rolig.
I er Gondors soldater.
Uanset hvad der trænger ind, så holder l stand.
Skyd!
Slip ham, dit ækle kryb!
Slip ham! Du rører ham ikke igen.
Kom så bare an.
Væk!
Hr. Frodo.
Åh nej. Frodo.
Hr. Frodo.
Vågn op.
Du kan ikke svigte mig nu.
Du må ikke dø fra mig nu.
Vågn op.
Du sover ikke.
Du er død.
Forsvind, dit afskum!
Hvad er nu det? Shelob har vist hygget sig.
- Har hun nu slået en ihjel igen? - Nej.
- Fyren her er ikke død. - Ikke død?
Hun har stukket ham, og så er han blevet slap som en død fisk.
Og så mæsker hun sig med ham. Det er sådan, hun æder.
Frisk blod. Bær ham op i tårnet!
Samvis, dit fjols.
- Krybet vågner om et par timer. - Så vil han ønske, at han var død.
Åndens bolig smuldrer.
Han brænder... allerede.
Han er ikke død.
Han er ikke død!
Nej!
Han er ikke død.
Farvel, Peregrin, Paladins søn.
Jeg sætter dig fri fra min tjeneste.
Gå nu og dø sådan, som det synes dig bedst.
Hæld olie på brændet!
- Kom så! Skynd jer lidt! - Gandalf!
Hvor er Gandalf? Gandalf!
De er inde i byen! Træk jer tilbage til næste ringmur.
Få kvinder og børn ud! Nu! Træk jer tilbage!
Kom så!
Træng ind i byen! Dræb alt på jeres vej!
Hug dem ned!
Kæmp til sidste mand! Kæmp for jeres liv!
Gandalf!
Denethor er blevet vanvittig.
- Han vil brænde Faramir levende. - Kom her.
Vend tilbage til dybet og intetheden, som venter dig og din herre.
Kender du ikke døden, når du ser den, gamle mand?
Min time er inde!
Gandalf!
Du har svigtet.
Menneskenes verden styrter i grus.
Fat mod, Merry. For vore venners skyld.
Ind på geled, lede maddiker!
Lansenerer forrest. Bueskytter bagved.
Éomer, før din éored ned på venstre flanke.
Følg kongens banner, Gamling.
Før dit kompagni til højre, Grimbold.
Fremad. Frygt ikke mørket!
Vågner, vågner, Théodens ryttere!
Spyddet skal svinges. Skjoldet skal splintres.
Sværddag. Rød dag.
Før solen stiger.
Uanset hvad der sker, så hold dig til mig.
Rid!
Rid ud!
Rid! Rid ud til undergang og verdens ende!
- Død over fjenden! - Død over fjenden!
Død over fjenden!
- Død over fjenden! - Død over fjenden!
Fremad, eorlinger!
Skyd!
Angrib!
Skyd!
Sæt ild til vores kød.
Stands dette vanvid!
Du kan muligvis vinde triumf på slagmarken en enkelt dag.
Men ingen kan sejre over den magt, som udgår fra Østen.
Nej! Du skal ikke tage min søn fra mig!
Faramir...
Således døde Denethor, Ecthelions søn.
Tving dem ned til floden!
Beskyt byen!
Tilbage i geled!
Blæs til angreb! Angrib!
Tag tøjlerne. Til venstre.
Venstre!
Sigt på deres hoveder!
Dræb den! Dræb den! Dræb den!
Merry!
- Tænk, at det skulle ende sådan. - Ende?
Nej, rejsen ender ikke her.
Døden er blot en anden sti. En, som vi alle må følge.
Denne verdens grå regntæppe viger, og alt forvandles til glinsende glas.
Og så ser man det.
Hvilket, Gandalf? Hvad ser man?
Hvide kyster...
... og vidder.
Det fjerne, grønne land under en fejende solopgang.
- Det er da ikke så slemt. - Nej.
Nej, det er det ikke.
Slut kreds om mig!
Mæsk dig med hans kød.
Jeg slår dig ihjel, hvis du rører ham.
Stil dig ikke mellem en Nazgûl og hans bytte.
Sent på den som sædvanlig. Nu venter knivstikkeriet.
Kom så i land, I vandrotter!
Der er rigeligt til os begge. Må den bedste dværg vinde.
Tåbe!
Ingen mand kan slå mig ihjel.
Dø så!
Jeg er ikke en mand.
15! 16!
Merry...
Legolas!
33, 34.
Det tæller kun som en!
Kom så an! Kom an!
Jeg genkender dit ansigt...
... Eowyn.
Mit blik formørkes...
Nej. Nej.
Jeg redder dig.
Det har du allerede gjort.
Eowyn...
... min krop er knust.
Du må give slip på mig.
Jeg drager til mine fædre...
... i hvis selskab...
... jeg nu ikke behøver at skamme mig.
Eowyn...
Sæt os fri.
Dum idé. De er gode at have i baghånden, selv om de er døde.
- Du gav os dit ord. - l har holdt jeres løfte.
Gå blot. Hvil i fred.
Merry.
Nej!
Merry!
Merry.
Det er mig, Merry.
Det er Pippin.
- Jeg vidste, at du ville finde mig. - Ja.
- Forlader du mig nu? - Nej, Merry.
Jeg tager mig af dig.
Fingrene væk! Den skinnende dragt er min.
Den skal bringes til Øjet, sammen med alt det andet.
Jeg tager ikke mod ordrer fra stinkende Morgul-rotter.
Hvis du rører den, jager jeg sværdet i din vom.
Det kryb ville stikke mig. Slå ham ihjel!
Det var for Frodo!
Det var for Herredet!
Og det var for min gamle fatter.
Hold op med at skrige, din møddingrotte.
Jeg skal slagte dig som en gris.
- Ikke hvis jeg får ram på dig først. - Sam!
Åh, Sam. Jeg er så ked af det. Jeg er ked af det alt sammen.
- Lad os så få dig væk. - Det er for sent.
De har taget den. De har taget Ringen, Sam.
Ja, undskyld, men det har de faktisk ikke.
Jeg troede, at du var død. Derfor tog jeg den.
- Bare for at passe på den. - Giv mig den.
Giv mig Ringen, Sam.
Sam.
Giv mig Ringen.
Prøv at forstå det.
Ringen er min byrde. Den vil knuse dig, Sam.
Kom så, hr. Frodo.
Du skal have tøj. Du kan ikke vandre gennem Mordor i det bare skind.
Det lykkedes, hr. Frodo.
Vi slap ind i Mordor.
Der er så mange af dem. Vi slipper aldrig uset igennem.
Det er ham. Øjet.
Vi bliver nødt til at gå derind.
Der er ingen vej udenom.
Kom. Lad os nu bare gå ned ad bakken.
Frodo er ude af mit synsfelt.
Mørket bliver tættere.
- Sauron har ikke Ringen endnu. - Det er blot et spørgsmål om tid.
Vel har han lidt nederlag, -
- men bag Mordors mure omgrupperer fjenden sine styrker.
Lad ham blive der. Hvad kommer det os ved?
10.000 orker står nu mellem Frodo og Dommedagsbjerget.
Jeg har sendt ham i døden.
Nej. Der er stadig håb for Frodo.
Han har brug for tid til at krydse Gorgoroths sletter.
Og det kan vi skaffe ham.
- Hvordan? - Ved at lokke Saurons hær ud.
Ved at dræne hans lande.
Vi samler vores fulde styrke og marcherer mod Den Sorte Port.
- Vi vinder ingen sejr med våben. - Ikke for os selv.
Men vi kan give Frodo en chance, hvis vi får Øjet rettet mod os.
- Så er han blind for alt andet. - En afledningsmanøvre.
Den visse død. Håbløse udsigter.
Hvad venter vi på?
Sauron ved, at det er en fælde. Han sluger ikke maddingen.
Det tror jeg nu nok, at han gør.
Længe har du jaget mig. Og længe har jeg undgået dig.
Men nu er det forbi.
Se Elendils sværd!
Byen er blevet helt stille.
Der er ingen varme i solen mere. Den bliver så kold.
Det er blot væden fra den første forårsregn.
Jeg tror ikke, at dette mørke varer ved.
Se. Orkerne. De vandrer bort.
Endelig smiler heldet til os.
Få så fart på!
Kom så af sted! Hvad har jeg sagt?
Op med jer! Kom så, I sløve snegle!
I to ryger direkte ud til fronten. Af sted!
Ind på række med jer. Fart på! Fart på!
Af sted til Porten, I sløve snegle! Få så lidt fart på!
Hurtigere! Ved I ikke, at vi er i krig?
Kompagni, holdt!
Inspektion!
- Hjælp mig, Sam... - Hr. Frodo.
- Rejs dig op, Frodo. - Den er så tung...
Åh nej.
Hvad nu?
- Slå mig, Sam. Lad os slås. - Slip mig!
Du skal ikke skubbe, din slimede orm!
Slip mig!
Hold så op!
Jeg flår jeres indvolde ud, hvis I ikke stopper den ballade!
Nu, Sam!
- Videre, kryb! - Ind på geled!
Jeg kan ikke... Jeg kan ikke magte Ringen mere.
Den er... Den er så tung at bære.
Den er så tung...
Vi går den lige vej derhen. Vi må kaste alt unødigt fra os.
Hr. Frodo...
Se der.
Der er et lys og en skønhed deroppe, som ingen skygge kan kvæle.
Tag min. Der er stadig nogle dråber tilbage.
Så er der intet til hjemturen.
Jeg tror ikke, at der bliver nogen hjemtur.
Duk dig, Frodo!
Gem dig.
Frodo!
Hvor er de?
Lad Det Sorte Lands herre vise sig. Nu skal retfærdigheden ske fyldest!
Min herre, Sauron Den Store, byder dig velkommen.
Har nogen i denne pøbel, beføjelser til at forhandle?
Vi er ikke kommet for at forhandle med Sauron Den Troløse.
Fortæl din herre, at Mordors hære skal opløses.
Og han skal forlade dette land for stedse.
Gamle Gråskæg.
Jeg har en lille souvenir, som jeg fik besked på at vise dig.
Frodo.
Frodo!
- Stille! - Nej!
Jeg kan se, at den halvlange stod dig nært.
I skal vide, at hans vært har påført ham frygtelige pinsler.
Tænk, at så lille en fyr kunne udholde så store smerter.
Og det gjorde han, Gandalf. Det gjorde han.
Og hvem er så det? Isildurs arving? Et knækket sværd gør ingen til konge.
Og hermed er forhandlingerne forbi.
Jeg tror ham ikke.
Jeg vil ikke tro det!
Træk jer tilbage. Tilbage!
Det er væk, hr. Frodo.
Lyset bevægede sig videre mod nord. Noget fangede dets opmærksomhed.
Hold stand! Hold stand!
Gondors og Rohans sønner, mine brødre.
I jeres øjne ser jeg den samme frygt, som så let kunne overvælde mig.
Og den dag kommer måske, da menneskenes mod svigter.
Da vi svigter vore venner og bryder alle troskabsbånd.
Men det bliver ikke i dag!
En dag bliver det ulvenes time, hvor menneskenes magt brydes.
Men det bliver ikke i dag. I dag vil vi kæmpe!
Ved alt, hvad I har kært på denne gode jord, -
- befaler jeg jer at holde stand, I Vestens mænd!
Tænk, at jeg skulle falde ved en elvermands side.
Hvad med ved en vens side?
Ja. Det går an.
Kan du huske Herredet, Frodo?
Det bliver snart forår.
Så står frugthaverne i blomst.
Og fuglene bygger rede i nøddehegnet.
Snart sår de sommerbyg på de nedre marker.
Og så spiser de årets første jordbær med fløde.
Kan du huske smagen af jordbær?
Nej, Sam. Jeg kan ikke huske smagen af mad...
... eller vandets klukken...
... eller det bløde græs.
Jeg er...
... helt nøgen i mørket.
Der er intet slør mellem mig og det flammende Øje.
Jeg kan se ham...
... selv med vågne øjne.
Så lad os tilintetgøre den...
... en gang for alle.
Kom, hr. Frodo.
Jeg kan ikke bære den for dig...
... men jeg kan bære dig. Kom så!
Aragorn.
Elessar!
For Frodo!
Se, hr. Frodo. En døråbning.
Vi er der næsten.
Snedige hobbitter, der er klatret så højt op.
I skal ikke derind. Ikke ødelægge Den Dyrebare.
Du svor en ed ved Den Dyrebare.
Sméagol gav mig sit løfte.
Sméagol løj!
Frodo!
Ørne!
Ørnene kommer!
Frodo!
Jeg er her, Sam.
Tilintetgør den!
Kom nu! Nu!
Kast den i flammerne!
Hvorfor tøver du?
Kast den fra dig!
Ringen er min.
Nej...
Nej.
Nej!
Ja! Ja!
Dyrebare! Dyrebare! Dyrebare!
Ræk mig hånden!
Tag min hånd!
Nej!
Du giver ikke slip!
Giv ikke slip.
Tag fat!
Frodo!
Den er væk.
- Så er det fuldført. - Ja, hr. Frodo.
Nu er det overstået.
Jeg kan se Herredet for mig.
Brændevinsfloden.
Sækkedyb.
Gandalfs fyrværkeri.
Lysene i festtræet.
Den dansende Rosa Hyttebo.
Hun havde sløjfer i håret.
Hvis jeg skulle have været gift...
... så skulle det have været med hende.
Det skulle have været hende.
Jeg er glad for, at du er her, Samvis Gammegod.
Her, hvor alting ender.
Gandalf?
Frodo!
Gimli!
Nu begynder Kongens regering.
Må det blive en lykkelig tid.
Denne dag tilhører ikke én mand, men alle.
Lad os sammen genopbygge verden, så vi sammen kan nyde freden.
Mine venner...
I skal ikke bøje jer for nogen.
Og således begyndte Midgårds Fjerde Alder.
Og Ringens Broderskab, -
- som for evigt er knyttet sammen i kærlighed, var nu opløst.
13 måneder efter at Gandalf sendte os ud på vor lange rejse, -
-befandt vi os atter i velkendte omgivelser.
Vi var hjemme.
Goddag.
Undskyld.
- Rosie. - Godnat, gutter.
Hvordan samler man stumperne af sit gamle liv?
Hvordan kommer man videre, når det er gået op for en...
... at man ikke kan vende tilbage?
Der findes sår, som tiden ikke kan hele.
Nogle sår, som er så dybe...
... at de altid vil være der.
UD OG HJEM IGEN AF BILBO SÆKKER
Hr. Frodo?
Hvad er der galt?
Det er præcis fire år siden, jeg blev såret på Vindhøj.
Det er aldrig rigtig helet.
''Ud og hjem igen, af Bilbo Sækker. ''
''Og Ringenes Herre, af Frodo Sækker. ''
Har du skrevet den færdig?
Ikke helt. Der er plads til en smule mere.
Bilbo sagde engang, at hans rolle snart var forbi.
Og at enhver af os har en rolle at spille i historien.
Nu var Bilbos historie slut.
Der ventede ham ikke flere rejser. Bortset fra en.
- Sig mig, hvor er det, vi skal hen? - Til havnen, Bilbo.
Elverfolket har vist dig en stor ære og givet dig plads på sidste skib.
Frodo...
Er der mon mulighed for, at jeg kan se min gamle ring igen?
Den, jeg gav dig.
Nej, desværre, onkel.
Jeg er bange for, at jeg har tabt den.
Trist.
Jeg ville gerne have holdt om den en sidste gang.
Sådan et syn har jeg aldrig set før.
De Tre Ringes magt er brudt.
Tiden er nu inde til, at menneskene hersker.
Havet kalder os hjem.
Jeg tror, at jeg er rede til et nyt eventyr.
Farvel, mine tapre hobbitter.
Nu er min gerning fuldført.
Her sker det så, ved havets bred, -
at vores broderskab afsluttes.
Jeg vil ikke sige: ''Græd ikke, '' for ikke alle tårer er af det onde.
Tiden er inde, Frodo.
Hvad mener han?
Vi drog ud for at frelse Herredet.
Og nu er det blevet frelst.
Men ikke for mig.
Det mener du ikke.
Du kan da ikke bare rejse.
De sidste sider skal du skrive, Sam.
Min kære Sam.
Du kan ikke for evigt være splittet i to.
Du skal være én og hel i mange, mange år.
Du har så meget at glæde dig over, så meget at være, så meget at gøre.
Din rolle i historien fortsætter.
Ja...
... så er jeg kommet hjem.